-Behöver du hjälp? -Nej, det går bra.
-Bra jobbat. -Jag kan starta bilen själv också.
-Jag menade inte att... -Jag skämtade bara.
-Hur är det därute i dag? -Lika perfekt som alltid.
Vem behöver kyrkan när det här finns?
-Precis. -Ha så trevligt.
-Hej, Laura. -Hej, Danny.
-Hej. -Hej.
Förlåt, jag trodde att du skulle komma hem senare.
Ja... Världen är full av överraskningar.
Det här är det sista. Jag lämnade Monty till dig.
Jag vann honom åt dig.
-Jag kan hälsa på på helgerna. -Nej.
-Det är på riktigt den här gången. -Ja.
-Det är ingens fel. -Det gör det nästan värre.
Jag vill fortsätta vara din vän. Jag vet att det låter löjligt.
Det är få personer jag har känt sen jag var tretton.
Ja, jag vill också det.
Vill du se matchen ihop? Jag ska laga laxbiffar.
-Du måste inte vara hemma jämt. -Det är jag inte.
-När gick du ut senast? -Tja, jag har mycket på jobbet...
Du måste komma ut lite. För både din och min skull. Tro mig.
-Laxbiffarna var droppen, va? -Japp.
Jag borde ha insett det. Okej, ha en bra dag.
Luke. Luke. Luke!
Luke!
Just det, ja.
Tack så mycket pappa. Ingen orsak, min son.
Du pratar med dig själv igen. Första tecknet på galenskap.
-Vilken magisk stund. -Ja, visst var det hjärtevärmande?
-Hur mår du? -Jag mår bra. Och du?
Jag mår bra. Gör du verkligen det?
Min syster har skvallrat för alla på sjukhuset om mig och Tom, eller hur?
Nej, inte alla. Inget har sagt nåt till städaren än.
-God morgon, fröken. -God morgon.
-Jag mår bra. Det är säkert. -Bra. För jag undrade...
Det gör inget om du inte vill eller om det är för tidigt...
Vill du ses på en drink nån gång?
-Ingen brådska. -Kanske. Javisst.
-Nån gång. -Givetvis. När du känner dig redo.
-Ha en bra dag. -Du också.
Han är kirurg och har en sportbil. Om inte du tar honom gör jag det.
En ensamstående pappa och grubblande änkeman. Det är väl allt man vill ha?
Jag tänker bara på vad som hände i morse.
-Tom hämtade sina sista grejer. -Bra. Det har varit slut länge.
Ni var aldrig ett riktigt par.
Ni var vänner som blev fulla, hade sex och flyttade ihop.
-Ni ville inte erkänna misstaget. -Håll inte igen.
"Ni måste förstå att man antingen är med domstolen eller mot den."
"Detta är en skarp och exakt tid."
"Det är inte längre den mörka tid då ondskan blandades med godheten. "
"Nu har Gud fått solen att gå upp, och de som inte fruktar den gläds."
Bra! Tack, Rebecca.
Danforths uttalande sammanfattar inställningen till häxprocesserna.
-Ja, Luke? -Jag pekade bara på glödlampan.
Var inte dum, Luke. Pekar på en glödlampa gör man så här.
Okej, då fortsätter vi. Vilka nutida paralleller...
-Hallå? -Jag hör bröllopsklockor klämta.
Herregud. Är jag 16 år igen? Det är som att vara med i "Dawsons Creek".
Det skulle du allt vilja vara.
-Ja, faktiskt. -Han har alltid gillat dig.
Kan man skilja sig från sin syster?
Vill du dö ensam?
Kvinnorna på sjukhuset skulle offra armar och ben för en dejt med honom.
-Jag och Tom gjorde slut i morse. -Nej, han gav sig av i morse.
Skicka ett sms till Andrew. Bara gör det!
Okej. Okej!
Jag skickar hans nummer. Gör det nu, annars slutar jag aldrig hata dig.
VAD SÄGS OM I MORGON? LAURA
Släpp efter.
Låt tyngden lätta från dina axlar.
Stäng ute allt oväsen, Andrew. Upprepa bara ditt mantra långsamt.
-Jag ska bara kolla det där. -Nej, du lovade att testa.
Jag gjorde ju det! Jag satte mig ner och slöt ögonen.
Du om nån skulle må bra av att meditera.
Min fru älskar det.
Jag föredrar aortadissektioner.
JOBBAR I MORGON! I KVÄLL?
-Du har en poäng. -Är ni påklädda?
För ovanlighetens skull.
Patienten är redo.
-Jag vill inte veta. -Har du nåt råd gällande din syster?
-Jag antar att du vet om det här. -Var snäll, annars dödar jag dig.
Vad har ni för planer?
Middag. Är det för mycket på första dejten?
Nej, inte alls. Det är mer vuxet.
Du vill väl göra ett bra intryck?
Han verkar nervös.
Jag hade gärna blivit utbjuden på en romantisk middag.
Det enda jag har att se fram emot är att leta efter monster under sängen.
-Ha så kul och berätta allt sen. -Ja, det ska jag.
-Okej. Hej då. -Hej då.
Jag vill beställa en taxi. Nu?
Okej, toppen. Ja, det är jag. Tack.
-Hur mår du i kväll, raring? -Bra, tack.
Jag är lite nervös. Jag ska på dejt och jag är lite ringrostig.
Väldigt ringrostig, faktiskt.
Vet du vad? För 30 år sen-
-hade jag parkerat olovligt utanför ett sjukhus.
En parkeringsvakt gav mig böter.
Jag blev förbannad och började svära åt henne. Hon stirrade på mig-
-med en blick som hos en världsmästare i poker.
Hon gjorde mig helt tokig, som vissa kan göra.
Ja, jag vet vad du menar.
Vi har varit gifta i 30 år och hon gör fortfarande så.
Vi gifte oss fyra månader efter att hon gav mig den jäkla boten.
Man vet aldrig vad som väntar runt nästa krök.
-Varsågod. Behåll växeln. -Tack.
-Han en fin kväll, raring. -Det ska jag. Tack.
-Trevligt att träffas. -Detsamma. Hej då.
-Förlåt att jag är sen. -Det gör inget.
Jag fick inte tag på en taxi. Tack.
-Hej. -Hej.
ANDREW EARLHAM: VILKEN UNDERBAR KVÄLL
Hej, god morgon. Får jag göra dig sällskap?
Ja, om inte de bakom mig har nåt emot att du tränger dig.
-Hur gick det? -Vad för nåt?
Försök inte, hur gick det på dejten?
Det gick bra. Jättebra.
-Hej. -Du är ju genomblöt.
-Kom in. -Nej, jag vill inte träffa barnen.
Vad har hänt? Vad är det som pågår?
-Förlåt för att jag bara dyker upp. -Laura, vad är det som har hänt?
I går kväll följde Andrew med mig hem efter att vi ätit middag, och sen...
Jag... Jag minns inte. Jag vet inte...
Jag vet inte vad han gjorde, Katy. Jag vet inte vad han gjorde.
-Mår moster Laura bra? -Jadå.
Jag minns nästan inget.
Bara enstaka bilder och ögonblick här och där.
Hur mycket drack du?
Jag vet inte.
Mer än jag borde ha gjort. Jag var nervös.
Men det berodde inte på det.
Jag minns att jag kysste honom. Och sen...
Sen låg vi på sängen och jag tror att jag sa åt honom att sluta då.
-Vad menar du med "tror"? -Jag ville inte ligga med honom.
-Försökte du knuffa bort honom? -Jag vet inte. Jag tror inte det.
Och hur slutade kvällen?
-Du går rakt på sak, som vanligt. -Jag frågade bara.
Jag gillar henne verkligen. Hon är otrolig.
Jag känner Andrew. Vi jobbar ihop.
-Om han visste att du inte ville... -Jag förstår hur det låter.
När jag vaknade i morse kändes det som att det hänt nån annan.
Att det inte kunde vara sant. Men det är sant. Det hände, det vet jag.
-Ska ni ses igen? -Ja, det hoppas jag. Jag sms:ade.
-Var inte för angelägen. -Hon har inte svarat.
Det förvånar mig inte.
I samma sekund man skickar sms är det som att tiden stannar.
-Man undrar varför de inte svarar. -Det är som att vara tonåring igen.
Tack för middagen.
-Tänk att få vara ung igen. -Nej tack.
Du var säkert för väluppfostrad för att vänslas offentligt?
-Jag fick inte chansen så ofta. -Inte?
Jag gillade choklad mer än killar som ung. Det är fortfarande jämnt.
-Du, då? -Vad menar du?
-Hurdan var du när du gick i skolan? -Perfekt på alla vis.
-Så du blev arrogant först senare? -Ja, precis.
Hej, hette du Laura? Och Katy. Kom in.
Här borta till höger finns ett rum där det är lite varmare.
-Julie är den som ska undersöka dig. -Hej.
Det här är Laura och det här är hennes syster.
Okej, tack. Jag ska förbereda för undersökningen nu.
Jag kommer om en liten stund, okej?
Vi behöver dina underkläder, byxor och tröja.
Du kan behålla kappan och skorna. Vi ordnar andra kläder.
Lägg dina kläder där.
Vi står precis bakom skynket. Går det bra?
-Okej. -Är du klar?
Julie tar hand om kläderna. Sätt dig här, är du snäll.
Efter undersökningen och drogtestet kan vi ringa till polisen.
-Du kan göra din anmälan här. -Ja, gärna. Tack.
Då ska vi ta av den här.
Håll ut armen. Du kan skyla dig ändå.
Okej.
Då var det klart.
Här bor jag. Tack för att du följde mig hem.
-Jag hade väldigt trevligt i kväll. -Jag också.
-Jag vill gärna träffa dig igen. -Ja.
-Det vill jag gärna. -Jag också.
-Hej då. -Hej då.
Skit också. Jag tänkte ringa en taxi...
-...men mobilen dog. -Smart.
Det är inget trick, jag lovar.
-Den vet när jag behöver den. -Jag ringer efter en taxi.
-Ingen fara, jag går. -Nej, det är kallt ute. Kom in.
Vad snällt av dig.
Det är här uppe.
-Då så. -Tack.
Jag berättar för polisen. Sen vill jag inte prata mer om det.
-Du borde åka till jobbet. -De vet att jag inte kommer. Och...
...jag skulle egentligen ha varit i operationssalen i dag. Med honom.
-Slå dig ner här. -Tack.
-Jag hämtar poliserna nu. Redo? -Ja.
Den här vägen. Hon dricker en kopp te.
-Är hon ensam eller med nån? -Systern är här.
Då så, Laura.
Här är poliserna. De ska berätta vilka de är och vad som ska hända.
Tack. Hej, jag heter Vanessa Harmon. Det här är min kollega Rory Maxwell.
-Hej. -Vi ska prata om det som har hänt.
Om det går bra?
Blodtrycket är 90/55. Pulsen är jämn.
Okej, då syr vi igen honom.
Tack för att du hoppade in. Har nån hört av Katy?
-Nej. -Okej.
Mr Earlham, polisen vill prata med dig.
Jag tror att vi är klara. Kan du avsluta?
-Hej. -Mr Earlham.
-Kriminalinspektör Harmon. -Kriminalassistent Maxwell.
Jag har en till operation om en kvart. Vad gäller saken?
Vi utreder sexualbrott. Du är anhållen för våldtäkt.
Du behöver inte säga nåt, men tig inte om nåt du sedan nämner i rätten.
Allt du säger kan användas som bevis. Förstår du?
Våldtäkt? Anhållen? Vad pratar du om?
-Följ med oss. -Det måste vara ett misstag.
Vi kan sätta handklovar på dig. Det är upp till dig.
-Får jag åtminstone byta om? -Ja, självklart. Vi väntar.
Jag hatar sjukhus.
Jag önskar att mamma levde. Hon skulle säga rätt saker.
Det finns inget att säga.
Kom. Nu ser vi till att du kommer in.
Vilka fina bilder.
Titta, mamma är hemma. Kan ni säga "hej, mamma"?
-Mamma! -Hej på er.
-Är allt bra? -Ja.
-Borde inte ni vara på jobbet? -Jag mår inte bra.
Det är bäst att hon stannar här där vi kan se efter henne.
-Gå upp så kommer jag med vatten. -Visa mamma vad du har ritat.
Oj, så fint!
Herregud, Liam. När tänker du byta ringsignal?
När den här låten slutar vara så grymt bra.
-Jag älskar den här låten. -Du skulle gilla min svåger.
Vad är det som tar sån tid? Det är helt sjukt!
Hej! Jag vill beställa en taxi, tack.
Fyrtio minuter? Det blir bra. Okej.
Ja, det är jag. Toppen. Tack, hej då.
-Lika bra att vi tar nåt att dricka. -Är du säker på det?
Vi ska båda upp tidigt i morgon. Du ska till skolan.
-Jag skvallrar inte. Det finns vin. -Tillåt mig.
-Kan jag öppna den här? -Jag vet inte. Kan du det?
-Mycket lustigt. Jag tar fram det. -Så trevligt att bli betjänad.
-Vad länge det dröjer. Oacceptabelt. -Jag hittade inte glasen.
Förlåt. Förlåt.
Jag tänkte bara be om dina nycklar.
-Jag kan hämta lite kläder och sånt. -Ja, okej.
-Du får bo här så länge du vill. -Tack.
-Klarar du dig? -Ja, ingen fara.
-Liam är där nere. Jag skyndar mig. -Okej.
Snälla, sluta ringa mig. Jag är mitt uppe i...
Nej, det passar bara inte så bra just nu.
Jag vet inte när. Lämna mig i fred.
Ursäkta, du får tyvärr inte vara här just nu.
Min syster bor här. Jag ska bara hämta lite kläder.
Du får vänta tills vi är färdiga. Väntar du utanför?
-Okej. -Tack.
Taxin dröjde längre än vi trott. Jag bad att få ladda min mobil.
Hon sa: "Okej".
Tog miss Neilson din mobil då?
Nej, hon sa att laddaren låg i sovrummet.
Jag följde efter henne dit. Väl där inne började vi kyssa varann.
På ditt initiativ?
Ja, jag tror det. Ja, det stämmer.
Hon besvarade kyssen. Och sen...
För guds skull! Vad vill ni att jag ska säga?
-Vad hände efter att ni kysst varann? -Det här är löjligt.
-Hon säger att du våldtog henne. -Nej, det gjorde jag inte.
Vi lade oss ner på sängen, okej?
Måste jag berätta allt i detalj?
-Låg du ovanpå henne? -Ja.
-Tryckte du ner henne? -Nej! Hon höll armen runt mig.
-Bad hon dig att sluta? -Nej, aldrig.
Hör här... Jag tog av henne kläderna.
Hon hjälpte mig att ta av mina.
Vi sa inget, vi förlorade oss i stunden. Och sen...
-Sen hade jag ingen... -Kondom?
Precis.
Hon sa att jag kunde hämta en i badrummet.
Så jag reste mig och gick dit för att hämta en.
Under den tiden reste hon sig inte-
-eller gick därifrån, eller bad mig att sluta. Inte en enda gång.
Tro mig. Om jag anat att hon inte ville så hade jag aldrig gjort det.
Jag vet inte varför hon sagt det här. Jag hade en underbar kväll-
-med nån jag trodde att jag skulle få träffa igen. Jag sms:ade henne!
Vi har gått igenom din mobil.
Då vet ni vad jag skrev.
Varför skulle jag skicka ett sånt sms om jag...
Om jag hade gjort det ni påstår.
Varför skulle jag göra så?
Andrew, de släpper dig mot borgen.
Jag beklagar att det tog sån tid. Skriv under här.
Här är mitt kort. Ring om du behöver nåt.
-Sov lite nu, så hörs vi i morgon. -Okej.
Jag följer dig till dörren.
Förlåt, ursäkta mig.
Sätt dig ner. Kom igen.
-Var är nycklarna? -Vid skålen bredvid kylen.
-Ge mig den! -Nej.
Riddle är sjuk, så jag kommer hem sent i kväll.
-Igen? -Ja. Jag skulle gärna byta med dig.
Jaså? Gärna för mig.
-Nej, du måste äta maten. -Lyssna på pappa.
-Vad är det som hänt med Laura? -Jag sa ju det.
Uppbrottet? Det tror jag inte på.
-Det har varit slut mellan dem länge. -Okej! Det hände nåt. Säg inget.
-Pappa! -Jag kommer strax!
Hon gick ut med Andrew Earlham. Han jobbar som kirurg på sjukhuset.
Okej.
Hon säger att han våldtog henne.
-Jag vet, det är fruktansvärt. -Vet polisen?
-Vad som hände sist, menar jag. -Varför skulle de göra det?
-Vem vill ha rostat bröd? -Jag!
-Räck upp handen om ni vill ha. -God morgon.
Jag åker nu.
-Vill du ha frukost? -Nej tack.
Ska du till jobbet?
-Det är ingen bra idé. -Det här ska inte få kontrollera mig.
-Förlåt, jag ligger lite efter. -När kom du hem i går?
-En operation drog ut på tiden. -Som jag misstänkte.
-Förlåt, jag borde ha ringt. -Det är lugnt.
Nej, det är det inte. Jag borde ha ringt. Du är ensam, jag borde...
-Pappa? Mår du bra? -Ja.
Ja, jag mår fint. Det blev sent i går, bara.
-Eller, faktum är... -Pappa, klockan är tio i.
Kan du verkligen köra utan kaffe?
-Så illa är det inte. -Somna inte vid ratten.
Där är du ju. Var höll du hus i går? Jag försökte ringa dig.
Jag mådde inte så bra.
Jag spricker av nyfikenhet. Hur gick dejten?
Jag vill helst inte prata om det.
-Okej. Är allt bra? -Jag mår fint.
Jag repar mig.
Luke! Gå ner därifrån, genast!
-Det här är järntronen. -Jag menar allvar. Ner, nu!
-Jag bara... -Vad? Jag har fått nog av det här.
Du ska till rektorn.
-Menar du allvar? -Gå dit, nu!
Ansträng dig lika mycket gällande studierna så kanske du får godkänt.
Vad stirrar ni på? Ställ tillbaka möblerna, nu! Ta fram böckerna.
-Jag har ett foto. -Ja! Kom igen, visa det.
Jag hittade det. Okej.
Det här är jag och Katy när jag var elva och hon tretton.
-Hennes överbett var tre meter långt. -Jajamän.
Hennes ortodontist tjänade mycket pengar det året.
Fint att ni står varann så nära.
Hon pratar om dig hela tiden, utan uppehåll.
-Hon pratar jämt om alla. -Men mest om dig. På ett bra sätt.
Det känns som att jag vet allt om dig.
Det är inte rättvist. Jag vet nästan inget om dig.
Förutom att du är bra på föräldramöten.
-Jaså? -Ja, tro mig.
Vad gör du här? Du får inte komma nära mig.
Jag vill bara prata. Luke sa att du skickade honom till rektorn.
-Ut! -Jag vet att han är jobbig.
-Ta inte ut det här på honom. -"Det här"?
-Tror du att jag tvingade dig? -Jag vet vad som hände.
Laura, jag beklagar om det gick fortare fram mellan oss än du ville.
-Om jag förstått att du inte ville... -Jag sa nej!
Nej, det gjorde du inte.
-Du tänkte kanske göra det. -Jag sa...
Vi ser helt olika på saken. Det är allt.
-Det var ett missförstånd. Fel ord... -Ut härifrån.
-Laura, de anhöll mig... -Ut härifrån!
Herregud. Förlåt mig.
Förlåt. Jag borde inte ha kommit hit.
Det var en dålig idé. Förlåt.
Tom, det är jag.
-Mår du bra? -Förlåt, jag...
Förlåt att jag ringer. Jag behöver prata med dig.
-Javisst. -Tack. Okej, vi ses senare.
-Förlåt, jag hade inte tänkt ringa. -Jag är glad att du gjorde det.
-Se inte på mig så där. -Hur då?
Som om jag vore ett offer.
Jag vill inte ha sympati. Jag vill höra sanningen från nån som vet.
-Tror du att polisen gör nåt? -Ja, självklart.
Han var väldigt övertygande i dag.
Han såg mig i ögonen och svor på att jag hade missuppfattat saken.
-Jag trodde nästan på det själv. -Du har lagen på din sida.
Men jag kan inte bevisa nåt. Ord står mot ord. Jag bjöd in honom.
Det har ingen betydelse.
Tänk om de inte tror mig? De får kanske reda på att jag tog medicin...
Tänk inte så. Det kommer att ordna sig.
Tack. Förlåt att jag störde dig.
-Jag kör dig hem. -Nej, jag klarar mig själv.
-Laura, snälla. -Jag klarar mig, sa jag.
-Jag trodde inte att du skulle komma. -Jag tänkte inte göra det.
Det som hänt Laura är hemskt. Jag förstår att du måste stötta henne.
Jag väntar så länge det behövs.
Men jag är inte beredd att förlora det vi har.
-Jag älskar dig, Katy. -Sluta! Det var ett korkat misstag.
Om Laura fick reda på det... Herregud, Tom. Om hon bara visste.
-Du är inte skälet till uppbrottet. -Jag borde hjälpa henne.
Hon är min lillasyster. Hon behöver mig och jag kan inget göra.
Du gör allt du kan. Du minns väl det som hände?
Är du säker på att det gick till exakt som hon säger?
Varför skulle hon ljuga om nåt sånt?
Andrew måste spärras in för det han gjort mot henne.
Granska Andrew Earlham. Ta reda på allt du kan om honom.
Kriminalarna utreder det som vanligt. Det är inte mitt jobb.
-Snälla! -Jag lovar att göra allt jag kan.
Hör på nu. Jag struntar i hur länge jag måste vänta.
Det här är ett misstag, Tom. Jag kan inte göra det. Jag är ledsen.
Förlåt att vi stör, miss Neilson. Er syster berättade att ni bor här.
Vi kan väl sätta oss ner och prata?
-Hur mår ni? -Har ni gripit honom?
Han släpptes mot borgen.
Mr Earlham har en annan syn på vad som hände.
-Det tror jag säkert. -Han säger att ni samtyckte.
Jag sa nej. Jag bad honom att sluta.
Vi försöker bara försäkra oss om att vi har alla fakta.
Vi hittade varken sår eller blåmärken på Mr Earlham...eller på er.
Drogtestet var negativt. Ni hade inga genitala skador.
Hur mycket måste han skada mig för att det ska räknas som våldtäkt?
Folk från baren där ni sågs säger att ni såg ut att ha trevligt.
Övervakningskamerorna filmade när ni gick hem och skrattade.
Det var innan.
Mr Earlham säger att när han hämtade en kondom stannade ni kvar i sängen.
Försökte ni ta er därifrån då?
Jag minns inte.
Jag var i chocktillstånd och kunde inte röra mig.
-Jag hittar inte på det här. -Nej, det är det ingen som påstår.
Vi bara... Vi frågar bara eftersom vi måste.
Hans advokat kommer att göra det.
Allt är väldigt suddigt. Han var...
Han låg ovanpå mig och jag ville knuffa bort honom-
-men jag var så...chockad att jag inte kunde röra mig.
Han kanske gick till badrummet. Jag vet inte. Jag minns inte.
-Hur mycket är det ni inte minns? -Hur mycket...
...hade ni druckit egentligen?
Nej, det är inte så jag menar. Ni hittar på. Jag menade inte...
Jag var inte full. Jag minns att jag gick in i sovrummet.
Jag minns att han tryckte ner mig och jag minns...
Jag minns klart och tydligt att jag bad honom sluta.
Jag ville nog inte prata mer om det här i dag.
Okej, då nöjer vi oss för tillfället.
Vi måste tyvärr gå igenom allt igen. Vi ringer och bestämmer en ny tid.
Beklagar att vi störde. Vi hittar ut själva.
Hej, är detta Edinburghs rättsläkarkontor?
Jag heter Tom Bailey och jobbar på polisen.
Jag försöker ta reda på mer om ett gammalt fall.
Mary Earlham, gift med Andrew Earlham.
Ett självmord år 2006.
Han bytte glas.
-Hur vet du det? -Jag minns nu.
Vi kom in och han hällde upp vinet. Sen tog jag ett av glasen.
Vi pratade och sen gick jag för att hämta ett foto. Han bad mig göra det.
När jag kom tillbaka drack han ur mitt glas, med läppstiftsmärken på.
Det kanske han gjorde av misstag.
Mitt glas stod på andra sidan bordet. Båda glas stod i diskmaskinen nu.
-Jag ställde inte in dem. -Menar du att han drogade dig?
Varför bytte han annars glas? Det var därför jag inte kämpade emot.
Det var därför jag bara låg där. Det är därför kvällen är otydlig.
Blodtesterna visade inget ovanligt.
-Jag läste på. Rätt mängd GHB... -Försvinner från blodet på 12 timmar.
Han är läkare. Han visste exakt hur mycket han skulle ge mig.
Men det spelar ingen roll.
De kommer att granska min medicinska historia-
-och säga att jag är galen. En hysterisk, galen kvinna.
En som ljuger om en framstående kirurg.
Det kan du inte veta säkert.
Det enda som kommer att betyda nåt är att jag bjöd in honom.
-Det innebär att jag bad om det. -Så får du inte tänka.
Det spelar ingen roll. Alla ska få veta exakt vem han är.
Vad menar du med det? Laura?
Laura!
JAG MÅSTE SÄGA SOM DET ÄR.
...EARLHAM VÅLDTOG MIG.
Laura!
Vad du än tänker göra ber jag dig att låta bli.
-Gör inget som kan äventyra målet. -För sent. Det är redan gjort.
Jag skrev ett inlägg på hans vägg.
Nu vet varenda kollega-
-varenda vän och varenda familjemedlem.
Nu vet de.
Text: Sanna Gillberg www.sdimedia.com